![](https://www.danmarksteknologihistorie.dk/wp-content/uploads/2021/05/Neg-i-hobe-P8020417-1024x768.jpg)
Slutningen af 1800-tallet førte til en hurtig fornyelse af landbrugets maskinpark. Det skabte en hel ny industri, og fabrikation af landbrugsmaskiner blev en drivende kraft i industrialiseringen af Danmark. Men den danske produktion var længe baseret på fremstilling af kopier af britiske og amerikanske maskiner. Og hvis der ikke var tale om deciderede kopier, så var der i hvert fald megen inspiration – men også forbedringer. Man kunne ikke altid blot omplante udenlandske redskaber til dansk jord.
Den vigtigste – i hvert fald forstået som mest arbejdskraftbesparende – nye landbrugsmskine var selvbinderen. Det var en videreudvikling af slåmaskinen, men selvbinderen nøjedes ikke med at skære kornet af – den kunne også binde det sammen i neg. Både slåmaskinen og selvbinderen blev udviklet i USA, og af forskellige konkurrerende firmaer. Det endte dog i 1902 med at de blev samlet i International Harvester der blev et stort og dominerende selskab – som også fik en stor markedsandel i Danmark.
Selvom der var adskillige foretagsomme danske smede der gik i gang med at kopiere – eller forbedre – andre amerikanske landbrugsmaskiner, så kom der tilsyneladende ikke gang nogen (større) dansk produktion af selvbindere – i hvert fald ikke før i 1951 hvor JF-fabrikken i Sønderborg begyndte at fremstille selvbindere. JF kaldte dem ‘letbindere’ fordi de kunne trækkes af kun én hest. Blot ti år efter lancerede JF en bugseret mejetærsker.
Den amerikanske inspiration
Karakteristisk blev en af 1800-tallets mest succesfulde maskinvirksomheder, Fraugde Plovfabrik, netop skabt med stor inspiration fra den amerikanske John Deere-plov (der var verdens første plov helt i stål som fik kommerciel succes). Her havde en lokal godsejer i 1887 købt to John Deere-plove, og han foreslog den unge smed Anders Jakobsen i Over Holluf at kopiere den. Jakobsen nøjedes dog med at lade sig inspirere – med stor succes.
Efterhånden blev Jakobsens smedeværksted for småt, og i 1886 købte han et større værksted i Fraugde. Her udvidede han, og i 1900 kunne han indvie en moderne plovfabrik. Det blev Danmarks største plovfabrik – ovenikøbet med eksport til Norge og Sverige. Der er næppe en mark i Danmark der ikke på et eller andet tidspunkt er blevet pløjet med en Fraugde-plov.
En anden stor virksomhed fra tiden var Nordsten i Hillerød. Den blev oprettet af smeden Peder Nordsten i 1877. Nordsten fremstillede forskellige landbrugsmaskiner, men i 1882 fik han patent på en bredsåmaskine, dvs. en såmaskine der kunne så korn i mange rækker på én gang. Den satte for alvor gang i Nordsten-virksomheden, som i en lang årrække var en af Hillerøds største med en stor produktion af landbrugsmaskiner, bl.a. tærskeværker.
Året efter, i 1878, startede Peder Nordstens fætter, jernstøber Hans Peder Larsen, et jernstøberi og en maskinfabrik i Frederikssund. Den blev senere kendt under navnet FIOMA. Også her blev der lavet et bredt udvalg af landbrugsmaskiner, men ellers blev fabrikken især kendt for at lave elproducerende vindmøller.
Der kom mange andre, både i 1800-tallet og senere. Blandt andre grundlagde tømreren N. Kr. Nielsen i 1894 Dronningborg Maskinfabrik i Dronningborg ved Randers. Her specialiserede han sig i rensemaskiner og tærskeværk – og fabrikken lavede fra midt i 1950 også mejetærskere. Det blev den eneste danske virksomhed der producerede selvkørende mejetærskere.
I 1904 grundlagde de to ingeniører Jens Bukh og Johannes Gry en motorfabrik i Kalundborg. Gry forlod senere firmaet som derefter blot kom til at hedde Bukh. Fabrikken fremstillede primært motorer, men fra 1956 til 1968 produceredes også den meget populære Bukh-traktor, det eneste større danske traktormærke.
Men i dag er alle disse virksomheder stort set alle væk, entener de lukkede, eller også er de opkøbt af udenlandske virksomheder med større kapital. De fleste blev begge dele – både opkøbt og lukket. De gamle varemærker er væk, og den jord fabrikkerne lå på, er blevet udstykket til boliger eller butikker.
I nogle tilfælde – som fx på Nordsten – er enkelte af de gamle bygninger tilbage – Nordstens støberihal er således blevet musikhus. Et enkelt varemærke er tilbage, Kongskilde fra 1949, men også det er i dag ejet af udenlandsk kapital.
Og så er der selvfølgelig Vestas. Den går tilbage til 1898 hvor Hans Søren Hansen etablerede et smedeværksted i Lem i Vestjylland. Vestas har dog kun i perioder fremstillet landbrugsmaskiner, og det har aldrig været den vigtigste del af produktionen.
Ingen kommentarer endnu!